Danske tekster af: HorrorFan
Han døde i kærlighedens navn.
Han blev født lige efter borgerkrigen. Daniel Robitaille var søn af slaver.
En kunstner.
En velhavende godsejer hyrede ham til at male et portræt af sin datter.
De forelskede sig. Hun blev gravid.
Hendes far fik sine bøller til at jage den stakkels mand gennem byen.
Da de fangede ham, savede de hans højre hånd af med en rusten sav.
Man tog honning fra en nærliggende bikube, -
- som man smurte på hans blødende, lemlæstede krop.
Pøblen flygtede, da bierne kom efter ham.
Han døde i kærlighedens navn.
Hans genopstandelse startede som rygter, og blev til en myte.
Sig hans navn fem gange i spejlet. Så kommer han.
En krog erstattede hans afhuggede hånd.
Sorg og had fylder hans øjne. Bier sværmer om hans læber.
Myten har spredt sig fra sted til sted, og slog rod i de mest desperate områder.
Selv her i New Orleans blev der begået mord i hans navn.
Men eksisterer han?
Cabrini Green, Chicago, 1992.
Helen Lyle bliver så besat af myten, -
at hun tager Candymans personlighed, og dræber hendes ofre med en krog.
Beboerne i Cabrini troede på at hun var Candyman.
- Hvad med dig, doktor Purcell? - Tror jeg på Candyman?
Jeg tror på myten.
Men faktum? Kød og blod? Det gør jeg desværre ikke.
Bevis det.
Candyman.
Det var sandelig en lettelse.
Min forlægger ville aldrig tilgive mig. Forestil jer overskrifterne:
"Sprættet op med en krog på bog-tourné."
Mine damer og herrer. Tag godt imod vores Candyman, Peter.
Undskyld. Jeg er vist faret vild.
Var vi lidt for genert før?
- En gave? - "Til Ethan".
Ethan Tarrant.
- Det med din far gør mig ondt, Ethan. - Han bad dig om hjælp.
- Ved du, hvor mange der kontakter mig? - Min far var ikke skør.
Det påstår jeg heller ikke.
Du sagde, at Candyman ikke fandtes. Han skulle sige navnet og nu er han død.
Jeg har set det før, Ethan. Folk bliver besat af myten.
Det er ingen myte. Daniel Robitaille eksisterede.
Daniel Robitaille har været død og begravet i mange år.
Han er her.
Du kaldte på ham.
Undskyld. Jeg kan ikke hjælpe dig.
Du er næste offer, Purcell.
- Fra skridt til spiserør. - Du er lige så skør som din far var.
Giv mig en whiskey.
Morder!
Få ham ud herfra!
Du er næste offer, Purcell.
Skrid så!
Det er min bog.
SLÅ IKKE IHJEL
Er I med mig, New Orleans?
Kan I høre mig? Dette er Kingfish på 96,2 FM.
Der er kun tre dage tilbage, Crescent City. Tre dage til fasten.
Så lad os have det sjovt inden, og feste før fasten.
Kingfish er hos jer hele vejen.
Ved I, brødre og søstre, hvad "karneval" betyder på latin?
Kingfish fik en god uddannelse, så han kan fortælle jer alt om det.
Karneval: Farvel til kødet.
Det betyder det. Det lyder godt. "Farvel til kødet."
Præcis.
Og farvel til regnen.
Floderne i det mægtige Mississippi går snart over deres bredder.
Bare se på himlen derude. Regnen kommer snart igen.
Og skyerne, brødre og søstre, er ikke det eneste faretruende i vores by.
Jeg taler om mord, mes amis.
Vi har alle hørt om ham. Manden med krogen.
Når I tager kostumet på og kigger jer i spejlet, må I holde munden lukket.
Sig ikke hans navn.
- Er han altid så vred? - Det er han vel.
- Hvorfor? - Han er blevet såret.
"Han er blevet såret."
Hvem har såret ham, Matthew?
- Alle. - Se, Annie.
Kom lige.
- Bliv stående. Så kan jeg male dig. - Har du prøvet at bruge papir, Liz?
- Jeg hader papir. Det er blankt. - Ikke hvis du maler på det.
- Og du kan ikke gemme et spejl, søde. - Hvorfor ikke? Det bliver jo her.
Det er din bror.
Der er kun et par dage til Mardi Gras. Jeg lovede at skaffe materialer.
Til deres masker. Annie, børnene er meget selvstændige. De klarer sig.
- Jeg er tilbage i morgen. - Kør nu.
Hej, Pam.
- Overvejer du at flytte ind? - Nej.
Nej, lad os gå.
- Hejsa, Miss Tarrant. - Hej, Greg.
- Er du ikke klar endnu? - Jeg hader den tingest.
- Hvorfor har du den så tændt? - Hold op, Annie.
- Hvad sagde Ethan, mor? - Han talte næsten ikke til mig.
Han vil kun se dig. Åh, Annie.
Mord...
- Goddag, Mrs Tarrant. - Kalder du det hurtig?
- Undskyld, frue. - Jeg aktiverede alarmen for 45 sek. siden.
Frue, vi gør vores bedste. Vi skal bruge et kodeord.
Jeg skal give dig et kodeord.
- "Fjols". - Mor.
I min alder, Annie, kan man sgu sige, hvad man vil.
Siger Dr. Lewis at du må drikke?
Han mener, at jeg dør af kræft.
Så det gør ingen forskel.
Det skal nok gå.
Det eneste jeg er ked af er, at de grå hår aldrig nåede at komme frem.
Jeg ved nøjagtig hvilken dag jeg blev syg.
Det var den dag, din far døde.
- Hold jer tilbage. - En kommentar til din søns anholdelse?
Hold jer tilbage!
Hjælp min mor, Paul!
Giv os en kommentar!
Værsgo, Octavia. En kop java med det hele.
Cikorie-urterne er godt for min mave.
Du er en helt, Paul.
Han skal nok blive en god far en dag. Til den tid er jeg jo ormeføde.
Jeg vil begraves om vinteren. Især med dette klima.
Mrs Tarrant?
- Måske skulle jeg se ham alene først. - Ja, jeg vil nødig gøre ham urolig.
Vi går hen på cafeteriet. Gumboen er lækker og varm.
Hej. Min skytsengel.
- Hvordan har du det? - Jeg har haft det bedre.
- Hvordan har mor det? - Hun forsøger at klare den.
- Skal jeg ringe til dekanen? - Det er ikke nødvendigt.
- Han smed mig ud for tre måneder siden. - Hvad?
Kom nu, Annie. Jurastudiet var fars drøm, ikke min.
- Jeg hadede undervisningen, lærerne... - Meget i vejen.
Fortæl mig nu, hvad der skete i går aftes.
Røvhullet bestilte en drink. Han suttede på en isterning, og...
Du er fuld af løgn, Ethan!
Hvad skete der?
- Du må ikke være her. - Han er bindegal.
- For meget indavl. - Regler, Ray.
Jeg lader ikke den bonderøv gå fri. Knægten er blevet sjusket.
De første tre ofre var ukendte.
Men ikke nummer fire: Mr. Coleman Tarrant.
- Samme fremgangsmåde. - Og gæt hvem der fandt farmands lig?
Vores unge Ethan.
Hvad foregår der? Holder du hånden over nogen?
Holder jeg hånden over nogen?
- Jeg ringer til Clay McPherson og... - Nej.
- Ingen advokater. - Familien har venner.
Det hjælper ham ikke nu.
Jeg husker hans type fra skolen.
De troede altid, de var bedre end mig,
Fordi de boede i en lortevilla på Esplanade Avenue.
Du kan ikke snakke dig ud af det. Vi taler om mord.
Forstår du det ikke, Annie? Jeg gjorde det. Jeg har tilstået.
Jeg når vist alligevel at fejre Mardi Gras med min mand.
Jeg ved, hvad det handler om.
- Gør du? - Nogle gange vil folk straffes.
Også selvom de er uskyldige.
Du slog ikke far ihjel, Ethan.
Du var bare i huset den aften.
- Det har intet at gøre med far. - Det tror jeg.
- Lad det ligge. - Hvad så du?
- Glem det. - Ethan!
Glem det!
- Satans! - Tiden er gået.
- Jeg finder ud af, hvad der skete. - Nej!
Undskyld, Miss Tarrant, men sagen er åbenlys.
- Han har ingen advokat endnu. - Din bror tilstod.
I har ingen drabsvåben. Han havde ingen blod på sig.
- Folk hørte ham true offeret. - Det gør ham ikke til morder.
- Det handler ikke kun om Dr. Purcells mord. - Hvad siger du?
Ethan var muligvis involveret i din fars død også.
- De blev dræbt på nøjagtig samme måde. - Min bror tilbad vores far.
Du aner ikke, hvad han har været igennem. Find en anden syndebuk.
Min bror gjorde det ikke.
Vi får se.
Dette er en besked til manden med krogen: Tag det roligt. Spis lidt gumbo.
Selv Kingfish ved hvor grænsen går.
Har du noget du skal nå, Ben?
- Jeg skal ordne håret. - Ordne håret.
Kan du ikke lide min madlavning? Er det for krydret?
- Jeg er ikke sulten. - Du er vist lidt sart.
Tror du, at en familie kan være forbandet?
Da vi voksede op troede vi, at vi var verdens heldigste børn.
Ethan var så klog.
Far troede, han ville blive den første Tarrant i Højesteretten.
Men da han døde, -
- kom der en... sky.
Annie.
Du må fokusere på de gode ting i livet.
Du har hjulpet en masse børn.
Og din mand er super lækker. Det synes din mor i hvert fald.
- Skal vi ikke smutte? - Endelig spørger du.
Hallo! Smut så!
Skide turist.
"Ordne hår".
- Du godeste! - Undskyld. Jeg troede, du hørte mig.
Det ser godt ud.
Jeg kan bare ikke gøre det færdig.
Den lykkelige familie.
Vi klarer os bedre. Det lover jeg.
Far elskede dette hus.
Efter vi flyttede kørte han tit forbi huset sammen med os.
Som om, huset dragede ham til sig.
Er I med mig, Crescent City? Kan I mærke at det nærmer sig?
Da den katolske kirke indså at de ikke kunne ændre vores hedenske levestil, inviterede...
- Hvad skal du med den? - Bare for en sikkerheds skyld.
Det var en god idé, skat.
Du godeste.
- Det forklarer en hel del. - Paul, jeg har ikke boet her i 13 år.
Annie?
Jeg tror ikke, at vi er alene.
Du gjorde mig forskrækket.
Hold nallerne væk.
Undskyld. Jeg ville ikke forstyrre.
Skide fjols.
- Ligesom de andre. - Paul.
Annie, jeg forklarede lige Mr...
Vi vil ikke forstyrre jer. Vi kiggede bare.
Jeg boede her engang.
Jeg er sammen med hende.
Jeg troede, jeg havde mødt hele din familie. Nej, Annie, hvad leder vi efter?
- Der skete noget med Ethan den nat. - Han fandt din far.
Men det er mere end det. Kom med.
Det her... var mit værelse.
Hvor hyggeligt.
Se, du fik værelset med den gode udsigt.
Det gamle slave kvarter. Ethan og jeg måtte aldrig lege der.
Det skete derinde.
Av!
- Er du okay? - Ja, jeg har det fint.
- Lad os bare komme ud herfra, Annie. - Jeg er straks tilbage.
SØDT TIL DE SØDE
Hallo! Hvad laver I?
For fanden da.
Kom nu, gutter.
Kom nu.
Slap nu af.
Lad os gå.
Kan du ikke holde fri i dag, Annie?
Børnene er grunden til, at jeg ikke mister forstanden.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
- Vi ses senere. - Okay.
Hvad sker der? Hold op med at slås.
Drenge... Liz, hvad hedder han? Stop så! Hvorfor gør I det her?
Stop så, Drew og Matt!
- Vi lavede masker... - Jeg overtager herfra.
Hold så op. Hvad er problemet?
Matthew! Drew! Hold så op!
Hvad sker der?
- Han begyndte. - Løgner!
- Det gjorde han. Se selv. - Matthew?
Hvad er det?
Det er Candyman. De dræbte ham.
Hør nu. Candyman findes ikke.
Det er bare en uhyggelig historie. Tegningerne er Matthews fantasi.
- Hvad med mordene? - Tja...
Nogle gange gør mennesker slemme ting. Forfærdelige ting.
Hvis de skyldige ikke bliver fanget, får fiktive monstre skylden. Candyman er fiktiv.
Men han bor i spejlet. Det er sådan han dræber folk.
Hvis man siger hans navn fem gange, skulle han komme frem.
Tror I virkelig på det?
Så må jeg jo bevise det.
Så går det løs.
Candyman.
Se selv. Der skete ingenting.
Jeg kan ikke tro, at du gjorde det.
- Kun sådan kunne jeg overbevise dem. - Og måske dig selv?
- Hvad skal det sige? - Det ved du vist.
Hvad?
Er du klar til dessert?
Igen?
Kom.
Der findes ikke monstre.
Pis!
Har du brug for hjælp?
Nej, det er i orden, Annie.
Paul?
Annie.
Jeg er skriften på muren.
Hviskenen i klasseværelset.
Annie.
Jeg kom efter dig.
Klar eller ej...
Paul...
Vi skal rejse sammen.
Du og jeg.
McKeever klarer trapperne, redder desserten. Sikke en fyr!
Annie, vær sammen med mig.
Du er min.
- Mardi Gras er som fuldmånenætter. - Hele familien er bindegal.
Hold nu op, Ray.
Tag dig god tid. Hvad kan du huske?
- Det var ham. - Hvem er "ham"?
Han kom ud fra skyggerne.
Han havde en krog på sin ene arm, og bier kravlede rundt på hans ansigt.
Miss Tarrant, det er jo Mardi Gras. En tosse i et kostume?
Det var ikke en maske.
- Han er virkelig. - Selvfølgelig.
Hvad med min bror?
- Din mands morder er næppe... - Vrøvl. Han er uskyldig.
Det ville gøre dig til hovedmistænkt, ikke?
Åh, Annie.
Åh, mor.
Gudskelov.
- Hun lyver. - Jeg er her, skat.
Vi er næsten hjemme, skat.
HERREN KOMMER
HJÆLPEN KOMMER
OMVEND DIG ELLER BLIV FORBANDET
HAN VED DET
SLÅ IKKE IHJEL
Værsgo.
- Tror du også, at jeg er skør? - Det må du ikke sige, Annie.
Hvorfor tog far hen til huset den aften? Vidste han noget?
Du må hvile dig, Annie.
Nævnte han nogensinde Candyman?
Du har brug for at få sovet.
Det har vi alle brug for.
I dag sker det, New Orleans. Det er Mardi Gras.
Der er ikke meget tid tilbage. Til midnat, mens vi fester, -
- og politiet, på deres heste, prøver at få orden i gaderne,
- er det histoire, kære venner.
- Annie. - Nej.
- Du kaldte på mig. - Du dræbte Paul.
Slug din rædsel, og lad den være din næring.
Kom med mig, og syng lidelsens sang.
Vær en del af min verden, Annie.
Nej!
Annie! Tag det rolig. Det var bare en drøm.
Jeg så ham, mor.
Døden er enden på livets cirkel, Annie. Vi forlader verden, som vi kom.
- Alene? - Nøgne, blinde og smurt ind i lort.
Men ikke mig. Jeg tager min gallakjole på. Guderne må vide at jeg kan passe den igen.
Hvil dig lidt. Jeg tager telefonen.
Jeg er ligeglad med, hvad de siger.
Sig, at hun er syg. De burde være i skole.
Hvem er det?
Ingen, Annie. Gå nu i seng igen.
Send dem op.
Her?
Der var tre betjente. Hun græd.
Vent nu lige et øjeblik.
Fortæl mig præcis, hvad der er sket.
- Matthew er forsvundet. - Han forsvandt i går aftes.
- Politiet har snakket med alle. - De ved intet endnu, men hvad nu hvis...
Åh ja. Åh, ja. Åh, ja.
I gør mig stolt, New Orleans.
Vi spiser råt kød.
Jeg går ikke hjem før det er slut.
Jeg er her på fuld tid.
Giv mig en orkan.
Find en kvinde til Kingfish.
Fasten starter i morgen, mes amis. Jeg vil give afkald på noget lækkert.
- Hvem leder du efter? - Jeg er Matthews lærer.
- Jeg leder efter hans far. - Pastoren vil ikke se nogen.
- Jeg vil hjælpe. - Hjælpe?
Det har vi fået nok af.
- Gå tilbage til klasseværelset. - I forstår ikke.
- Vi forstår skam. - Forstår hvad?
Det bekymrede mig at han var på gaden efter mørkets frembrud, men...
Farmand måtte ikke komme med, når han købte maling, så...
- Det var dumt, at lade ham gå alene. - Hvad sagde politiet?
De er ligeglade og tænker: Én narkohandler eller potentiel morder mindre.
- Men de kender ikke min søn. - Matthew har virket lidt indadvendt.
- Efter hans mors død, har han haft mareridt. - Har han snakket om dem?
Nej, men de må have været slemme.
Han sover ikke på værelset mere. Han maler hele natten.
- Det er det eneste, der beroliger ham. - Må jeg se billederne?
Han kalder det sit atelier.
Åh, Gud.
Har han nogensinde nævnt Candyman?
Alle børn har hørt historierne. Jeg vidste ikke, at han troede på dem.
- Hvordan skete det for Matthew? - Jeg ser det hver dag.
Folk her er desperate. De har ingen grund til håb.
De vender sig til falske guder. Jeg lader det ikke ske for min søn.
Hvad nu, hvis det er sandt? Hvis Candyman eksisterer?
Så kan kun Gud frelse os.
Lad os gå hjem.
Nej, jeg samler den op.
- Kom nu. - Jeg prøver at samle den op.
- Lad mig være. - Skub.
Fandens. Hvad skal jeg gøre?
Bier slog ham ihjel.
I vil alle blive straffet.
Selv dig.
Nemlig, New Orleans. Det er Mardi Gras. "Fat Tuesday", og jeg er fed.
Mit bælte er i stykker, bukserne er åbne, maven er et bjerg fuld af østers.
Og i morgen er det Askeonsdag.
Alle bliver engang til aske og støv.
Jeg stod bare og så Paul dø.
Og nu Matthew.
- Jeg sagde hans navn foran børnene, Ethan. - Du godeste.
- Hvorfor sagde du ingenting? - Jeg ville beskytte jer. Dig og mor.
Men det var ikke nok.
- Det vil aldrig være nok. - Hvad så du den aften?
Hvad lavede far i huset?
Han troede på det, Annie. Han fik endda overbevist mig.
Du så ikke, hvor besat han blev. Far snakkede altid om at kalde på den.
Kalde på ham. Jeg turde ikke, at lade ham være alene, men han slap væk den aften.
Jeg vidste nøjagtig, hvor han ville tage hen.
Han var taget hen til huset hver aften.
Jeg fejlede, Annie.
- Hvis jeg var kommet fem minutter før... - Hvorfor ville han kalde på ham?
- Far fandt en måde at tilintetgøre ham på. - Hvad har det at gøre med vores familie?
Far ville ikke fortælle mig det. Inden han døde tog han kontakt til en hæler.
- Stjålen kunst. Sære ting. - Hans navn?
- Han vil ikke tale med dig. Jeg prøvede. - Hans navn.
Thibideaux. Han bor i det gamle kvarter.
- Lad være. Det er for farligt. - Jeg må vide, hvad far ledte efter.
- Vent til jeg bliver løsladt. - Vi har ikke tid.
Og du er i sikkerhed her.
Der er altid nogen der holder øje.
- Det har du vist prøvet før. - Åh, ja.
- Få fat i det der drypper. - Jeg prøver.
Kan jeg interessere dig i noget sødt?
- En lille is, tak. - Kirsebærsmag?
Det lyder fint.
Lidt sødt til de søde.
Ellers andet?
Jeg leder efter en mand ved navn Thibideaux.
Jeg kender vist ingen, der hedder det.
- Det handler om min far. - Så spørg farmand.
Han er død.
Han blev myrdet.
Coleman Tarrant.
Clara, tager du ikke hen til festen og så mødes vi der, okay?
Bare så du ved det, Honoré. Jeg vil have den drink, du lovede mig.
Det håber jeg, skat.
Hejsa.
Du venter her.
Jeg kigger lige.
Din far forstod forskellen mellem historie og alder.
Nogle genstande er blot gamle. Andre har en historie.
Historie, som afspejler livet, er ikke altid kønt.
Den æder og... Undskyld udtrykket. Skider.
De fleste af genstandene, som din far søgte, rummede en historie.
Din far opdagede, at Candyman blev født her i New Orleans.
Hans navn var Daniel Robitaille.
- Og hun var hans elskerinde. - Caroline Sullivan.
Din far var næsten lige så besat af hende, som han var med Candyman.
Hvorfor?
Hun besad noget, som han desperat ønskede.
Hendes spejl.
De, som var vidne til rædslen, sagde at Robitailles lidelse var så smertefuld, -
- så uudholdelig, at hans sjæl blev fanget i Carolines spejl.
- Far ville bruge det til at standse ham. - Bryd spejlet, bryd forbandelsen.
Hvor er spejlet nu?
Hvem ved? Caroline fandt det ved siden af Robitailles lig og forsvandt.
Der gik naturligvis rygter. Selvmord...
Det troede din far dog aldrig på.
Lad mig gå.
Hvad vil du?
Et liv vokser inde i dig nu.
En datter.
Du kan ikke ændre, hvem du er.
Kom så!
Pis.
Et liv vokser inde i dig nu.
En datter.
Åh, Paul.
Hvem er jeg?
Verden forandres, brødre og søstre. Vi går en ny dag i møde.
Jeg er forandret.
Jeg har hove på mine sko og horn i panden.
Jeg vil have livet på et sølvfad. Næsten råt.
Behold sølvbestikket, for i aften spiser jeg med fingrene.
Hvem der?
Robitaille blev født her i New Orleans.
- Det ved jeg. - Jeg kaldte på ham foran Matthew.
Alle fødsler af slave blev registreret her.
Daniel Robitaille.
Han blev født på Esplanade plantagen.
Det er min families hus.
Der blev jeg født.
Der er mere.
Hvis det, som Matthew tror på, er sandt så håber jeg at du kan standse det.
Gud velsigne dig.
MIN ELSKEDE MÅ DINE LIDELSER VÆRE FORBI
CAROLINE SULLIVAN ELSKET MODER TIL ISABEL
De havde en datter.
- Jeg skulle komme til afhøring. - Tag plads herhenne.
Se godt på det her!
- Jeg kan ikke blive ved. - Se! Din søsters værk.
- Annie er uskyldig. - Ikke mere pis! Jeg kender jeres syge leg!
- Hvorfor bliver du ved? - Du har dækket over hende.
Du ved ikke, hvad du taler om! Det er ham!
Hvem? Din ven Candyman?
- Er du bange, Tarrant? - Slip mig.
Skal vi kalde på ham?
- Du er skør. - Candyman.
- Nej.
Candyman. Candyman.
- Gør det ikke. - Candyman.
Nej!
Stands!
Stands så!
- Har du set Mrs Tarrants datter, Annie. - Nej, ingen aktivitet overhovedet.
CAROLINE OG ISABEL, 8 ÅR
Nej!
Åh, Gud. Nej!
- God aften. - Nogen spor af hende?
Intet.
- Du godeste. Annie. - Du har løjet for os fra begyndelsen.
Jeg har set fødselsattesten og var på kirkegården.
Det er ikke sandt.
Jo. Caroline købte huset, fordi han blev født der.
Hun opfostrede datteren i huset. Din bedstemor.
En hvid pige, og ingen kendte sandheden. Men far fandt den, og begyndte at grave.
Far forsøgte at standse ham.
- Men dine løgne fortsatte. - Jeg gjorde det for at beskytte jer.
- Når du selv får børn vil du forstå det. - Jeg vil aldrig lyve for mit barn.
Din far ville ødelægge alt, hvis han afslørede vores forbindelse til uhyret.
Så du ødelagde det i stedet, ved at benægte sandheden.
- Jeg er ikke en del af ham! - Vi er hans familie!
Nej!
- Vi er hans blod! - Du skal ikke tale sådan.
Du kan ikke drikke det væk!
Candyman findes ikke.
Han eksisterer ikke!
Mit barn.
Du tvivlede mig. Dit eget kød og blod.
Døden er enden på livets cirkel.
Annie...
Annie. Tiden er næsten inde.
Tid til vores rejse.
Snart vil vi være sammen, som jeg har forestillet mig det.
Du kan ikke benægte, hvad der er i dit blod. Vores blod.
Dit barns blod.
Du kan ikke bekæmpe skæbnen.
Valget vil være dit, Annie.
Jeg er så ked af det.
Nej!
Miss Tarrant!
Fart på! Gå om på bagsiden.
Annie, jeg gør dig ikke noget.
Ethan er død.
Det gør mig ondt. Han blev skudt under et flugtforsøg.
Man fandt kriminalassistent Levesques lig. Lemlæstet...
Vagterne antog...
Jeg så båndet fra videoovervågningen.
Rays krop blev flået i stykker af noget magtfuldt.
Og det var ikke din bror.
Skynd dig væk inden de kommer.
29 minutter tilbage, New Orleans. 29 minutter til dommens time.
Bliv fulde, fede og kneppet.
Ja, I hørte rigtig. I kan stole på Kingfish.
Himlen har åbnet sig og Mississippis floder vil gå over deres bredder.
Floderne er lige så fulde, som Kingfishs mave.
Ja, Mardi Gras.
Hvor er det?
Hvor er det?!
Fanden tage dig!
Det gamle slave kvarter.
Matthew! Åh, Gud!
Er du uskadt? Jeg var så bekymret for dig.
Du bør tage hjem.
Da du kaldte på ham vidste jeg, at han ville komme. Ligesom før.
- Du gemte dig her. - Han er i mine drømme, Annie.
- Det ved jeg. - Jeg måtte se...
- Jeg ville se ham med mine egne øjne. - Matthew, jeg må finde spejlet.
Det må være dernede. Vær forsigtig.
Annie!
Gå tilbage! Hent hjælp, Matthew!
Gør det ikke, Annie.
Spejlet er hemmeligheden bag min styrke. Min sjæls vogter.
Vores families skæbne.
Annie, vores rejse begynder.
Derfor bragte jeg dig hertil.
Jeg var ikke altid sådan. Dette er, hvad jeg er blevet til.
Du skal se, hvad de gjorde.
Min eneste synd var at elske Caroline, og give hende en datter.
De tog alt fra mig, Annie.
Lad mig gå.
Min familie.
Troede du, at du kunne flygte?
Mit barn. Mit liv.
Nej!
Vær mit vidne.
Se, hvordan jeg blev en afspejling af deres had.
Deres ondskab.
Dræb ham!
Se, hvad det betyder, at kalde mig det navn.
Candyman.
- Candyman. - Candyman, Candyman.
- Candyman. - Lidt sødt til de søde!
Min smerte var uudholdelig.
Men Carolines var endnu større.
Lad ham gå!
Stands hende!
Nej!
- Far! - Caroline.
I vil alle blive fordømt.
Du besudlede min datter.
- Far. - Kunne hun tåle synet af dig nu?
Candyman...
Forstår du nu, hvad der blev taget fra mig?
Ja.
Nej! Nej!
De dræbte mig, Annie.
Men de kunne ikke tilintetgøre min sjæl.
Tag med mig, Annie. Vi vil rejse sammen.
- Til en verden uden smerte. - Ikke mere smerte.
Døden er blot begyndelsen.
Din vugge vil være din grav.
- Annie. - Annie.
Annie.
- Annie! - Annie!
Annie!
Tag fat i min arm, Annie!
- Annie! - Tag min hånd!
Tag min hånd! Kom her!
Kom så!
Skynd dig ud!
Nu!
Annie, valget er ikke længere dit.
Du er min.
Vuggen er din grav, ikke min.
Nej.
Lad os komme ud herfra.
Fra jord er du kommet, til jord skal du blive.
Ja, det er faste, så tag det roligt. Vi klarede det igen, New Orleans.
Kingfish håber, at I har en masser at sone for.
Jeg håber, at I fik sagt farvel til kødet.
Sådan er cirklen, Crescent City.
Og vi starter påny.
- Mor, lad os se nogle flere. - Kun et par sider mere.
Det er din mor. Hun er smuk.
Det er rigtigt.
Og hvem er det?
Den lille pige er din oldemor, Isabel. Og det er hendes mor, Caroline.
Det hedder jeg også.
- Hvem er det? - Det er Isabels far.
Når du bliver lidt ældre vil jeg fortælle dig en historie om ham.
- Fortæl mig den nu. - Nej, nu er det tid til din lur.
Candyman. Candyman.
- Cand... - Caroline!
Læg dig til at sove.
Danske tekster af: HorrorFan